Released on www.Danishbits.org
Reynolds on toteuttanut unelmani.
Ja minä olen antanut hänelle haluamansa.
Eli mitä?
Itseni aivan kokonaan.
Eikö hän ole erittäin vaativa mies?
-Varmasti haasteellista. -Kyllä.
Hän saattaa olla kaikkein vaativin mies.
-Hyvää huomenta. -Huomenta.
Huomenta, hyvät naiset.
Huomenta.
Huomenta, hyvät naiset.
-Huomenta, Biddy. -Herra Woodcock.
Huomenta, Nana.
-Pippa. -Sir.
Maista näitä.
Reynolds? Ne ovat herkullisia.
Minähän kielsin raskaat ruoat, Johanna.
En tiennyt.
Ehkä sanoit niin jollekulle toiselle.
-Huomenta. -Huomenta, siskoseni.
Miksi olet noin poissaoleva, Reynolds?
Enkö voi mitenkään saada huomiotasi?
En voi aloittaa päivää riidalla.
Toimitan puvun tänään,
eikä minulla ole aikaa riidoille.
-Huomenta, kreivitär. -Huomenta, Cyril.
Huomenta, Peter.
Kuka tämä vieras kaunotar onkaan?
Kävisit paljon useammin, Henrietta.
-Odotan innolla. -Samoin. Käy peremmälle.
Ihastuttava.
-No? -Kokeillaan kävelyä.
-Kaunista työtä. Suurkiitos. -Kiitos.
Puku on kaunis.
Kaiken vaivannäkömme arvoinen.
Saan varmasti puvusta rohkeutta.
Hyvät naiset ja herrat, käykää istumaan.
-Iltaa. Onko hän tullut? -Kyllä, sir.
Mitä haluat tehdä Johannan suhteen?
Hän on ihana, mutta aika on koittanut.
Hän lihoo odotellessaan rakastumistasi.
Annan hänelle October-puvun.
Jos sopii.
Minulla on rauhaton olo.
En oikein osaa kuvailla tunnetta.
Ahdistaa vain jotenkin.
Olen saanut vahvoja muistikuvia äidistä.
Ne ovat tulleet uniini.
Voin tuntea hänen tuoksunsa.
Tunnen vahvasti, että hän on lähellämme.
Yrittää ottaa meihin yhteyttä.
Toivotko sinäkin, että hän näki puvun?
Kyllä.
Lohduttaa, että vainajat vahtivat eläviä.
Minusta se ei ole lainkaan pelottavaa.
Mitäpä jos lähtisit maalle tänä iltana?
Tulen huomenna perässä.
Hyvä ajatus.
Oikein hyvä ajatus, siskoseni.
Herra Hansford?
-Huomenta, herra Hansford. -Huomenta.
Tankki täyteen, kiitos.
Tarkistakaa samalla öljy ja renkaat.
-Jopas on pakkasta. -Purevan kylmää.
HOTELLI VICTORIA
-Saisimmeko lisää paahtoleipää? -Toki.
-Olkaa hyvä. -Kiitos.
-Hyvää huomenta. -Huomenta.
Mitä teille saisi olla?
Lämmin juustoleipä.
Päällä uppomuna, ei liian löysänä.
Ja pekonia, skonsseja.
Voita, kermaa.
Hilloa. Ei mansikkaa.
Eikö? Käykö vadelma?
Mitäs vielä?
-Kahvia vai teetä? -Onko lapsangia?
-Pannullinen sitä, kiitos. -Hyvä valinta.
Sekä makkaroita.
Näytä minulle.
-Muistatko kaiken? -Muistan.
Minä pidän tämän.
Saako olla muuta?
Lähtisitkö kanssani illalliselle?
Sopii.
"Nälkäiselle pojalle. Nimeni on Alma."
-Myöhästyinkö? -Et.
Mitä pidät?
Soosi on hyvää.
Vaniljakastike.
Todella maukasta.
Sallitko, Alma?
Haluan nähdä keskustelukumppanini.
Kas näin.
Noin on parempi.
-Onko äidilläsi ruskeat silmät? -Vihreät.
-Muistutatko häntä kovasti? -Kyllä kai.
-Onko sinulla valokuvaa? -On.
Saisinko nähdä?
Se on kotona.
Pidä sitä mukanasi.
Pidä äitisi aina mukanasi.
Missä oma äitisi on?
Täällä sisällä.
Kuinka niin?
Takkiin voi ommella melkein mitä vain.
Salaisuuksia.
Kolikoita, sanoja, viestejä.
Poikana aloin
kätkeä vaatteiden vuoriin kaikenlaista.
Vain minä tiesin niistä.
Rinnassani on äitini hiuskiehkura.
Siten hän on aina lähelläni.
Hän oli upea. Opin ammattini häneltä.
Niinpä yritän pitää hänet aina läsnä.
Rakastat häntä varmasti syvästi.
-Hei vaan. Tässä on Alma. -Hei.
Tervehtikää Almaa.
Esitellään taloa, pojat.
-Tein äidille puvun 16-vuotiaana. -Kaunis.
Hänet vihittiin toisen miehensä kanssa.
Isäni oli menehtynyt vuosia aiemmin.
Meillä oli hoitaja, häijy neiti Blackwood.
Kutsuimme häntä nimellä "musta surma".
Taikauskoisena hän ei auttanut ompelussa.
Hänestä ei tulisi koskaan morsianta.
Ei kukaan häntä olisi huolinutkaan.
Meistä hän vaikutti ikivanhalta,
ja hän oli hirvittävän ruma.
Niinpä tein pukua yksin monta kuukautta.
Ompelin kyyryssä ja hikoillen.
Musta surma ei silti päässyt naimisiin.
Lopulta sisareni Cyril pelasti minut.
Hääpuvun tekoon liittyy monia taikauskoja.
Tytöt pelkäävät, etteivät pääse naimisiin.
Mallit pelkäävät saavansa kaljun miehen.
Missä puku on nyt?
En lainkaan tiedä, mitä sille tapahtui.
Se on kaiketi jo muuttunut tuhkaksi.
-Entä sisaresi? -Niin?
-Menikö hän koskaan naimisiin? -Ei.
Sytytetäänpä tuli, pojat.
Jos pidämme tuijotuskilpailun, häviät.
Olet hyvin komea mies.
Tapaat varmasti monia kauniita naisia.
Kyllä.
Miksi et ole naimisissa?
Valmistan leninkejä.
Estääkö se naimisiinmenon?
Minua ei ole tarkoitettu avioon.
Olen vannoutunut poikamies.
Parantumaton.
Avioliitto tekisi minusta petollisen.
-Kuulostat varmalta. -Siitä olen varma.
Luulenpa, että vain esität vahvaa.
Ei. Olen oikeasti vahva.
Et kai tee sitä minun takiani?
Muiden odotukset ja olettamukset
aiheuttavat sydänsurua.
Auttaisitko yhdessä asiassa?
-Sopii. -Tule.
Hyvä. Nouse laatikon päälle.
Kavennetaan tätä.
Hienoa. Pieni hetki.
Säästetään tämä myöhemmäksi.
Oikein hieno, mutta...
Hiukan vakava.
Tämä se on.
Pidätkö siitä?
-Pidän. -Todella hyvä.
Selvä. Riisu tuo. Saanko ottaa mittasi?
Kuka on tämä hyvältä tuoksuva olento?
-Hei. Olen Alma. -Cyril.
Santelipuuta ja ruusuvettä.
Kirsikkaa ja...
Sitruunamehua?
Söimme kalaa.
Voisitko sinä auttaa?
Astu lähemmäs. Valmiina?
Kolmekymmentäkaksi tuumaa.
Kolmekymmentä.
Kolmekymmentäyksi.
Kolmekymmentäviisi ja puoli.
Neljätoista ja puoli.
Seitsemäntoista.
Kaksikymmentä.
-Seiso normaalisti. -Selvä.
-Seisonkin. -Kuten äsken.
-Miten? -Suorassa.
Et sanonut niin.
Kuusitoista ja puoli.
Kahdeksan ja puoli.
Sinulla ei ole lainkaan rintoja. Kaksikymmentäkaksi.
-Tiedän. -32 ja puoli. Voit laskea käden.
-Olen pahoillani. -Ehei, olet täydellinen.
Tehtäväni on antaa sinulle rinnat.
Halutessani.
Kymmenen.
Yhdeksän.
Kuusi ja puoli.
Kaksikymmentäviisi.
Ja 45. Valmista tuli.
-Sovittaisitko vielä jotain muuta? -Toki.
Sinulla on ihanteelliset muodot.
Onko?
Hän pitää vatsan pyöreydestä.
En ollut koskaan pitänyt itsestäni.
Mielestäni hartiani olivat liian leveät.
Minulla oli kapea linnun kaula
ja olemattomat rinnat.
Lanteeni olivat turhan leveät
ja käsivarteni liian vahvat.
Tuntuu siltä, että etsin sinua pitkään.
Löysit minut.
Mitä ikinä teetkin, tee se varoen.
Hänen puvuissaan minusta tuli täydellinen.
Tunsin olevani juuri oikeanlainen.
Iltaa, herra Woodcock.
Kaikista naisista kai tuntuu samalta.
Näytät todella kauniilta.
Teet minusta erittäin nälkäisen.
-Tilasin sinulle tartarpihvin. -Kiitos.
Oma pikku lihansyöjäni.
Puhuin puhelimessa lempiasiakkaasi kanssa.
Barbara Rose menee taas naimisiin.
Voi juku.
Taidan ottaa toisen martinin.
Sinun huoneesi.
Omani on tuossa vieressä.
Lepää. Aloitamme aamuvarhain.
Miten varhain?
Herätän sinut.
-Hyvää yötä. -Öitä.
Toisinaan heräämme aamuneljältä
mentyämme nukkumaan keskiyöllä.
Hän on valmis aloittamaan taas.
Ja minä jaksan seistä loputtomiin.
Pidempään kuin kukaan muu.
Minkä takia näytät noin surkealta?
En kai pidä kankaasta.
Asiakkaamme rakastavat tätä kangasta.
Se on täydellinen leninkiin.
Cyril on oikeassa.
Cyril on aina oikeassa.
Ei koska asiakkaat rakastavat kangasta
vaan koska kangas on oikeanlainen.
Se on kaunista.
Ehkä makusi muuttuu jonain päivänä.
Ehkä ei.
Ehkä sinulta puuttuu maku.
Ehkä pidän omasta maustani.
Joudut siksi vaikeuksiin.
-Ehkä tarkoituksella. -Lopeta!
Isot kilpailut ja Derby...
-Anteeksi, herra Woodcock. -Niin?
Haluaisin joskus pukeutua leninkiinne.
Kiitos. Toivon, että toive toteutuu.
Ystäväni tahtoo tulla haudatuksi
valmistamassanne puvussa.
-Kiitos. -Hyvää illan jatkoa, neidit.
Kiitos. Samoin.
Kaivaisit ruumiin ylös ja myisit puvun.
Pukuhan menisi muuten hukkaan.
Mitä nyt?
Oletko jo syönyt tarpeeksi?
Vaikutat janoiselta.
Huomenta, Reynolds.
Huomenta, Cyril.
Älä liiku noin paljon, Alma.
Voitelen paahtoleipääni. En liiku liikaa.
Kylläpäs. Se on erittäin häiritsevää.
Jospa kiinnität siihen liikaa huomiota.
Sitä ei voi olla huomaamatta.
On kuin ratsastaisit hevosella.
Liikettä on liikaa.
Aivan liikaa liikettä aamiaisella.
Jospa söisit aamiaisesi hänen jälkeensä.
Tai huoneessasi.
Hän on liian pikkutarkka.
Rutiinia ei kannata rikkoa.
Aamut ovat hiljaista aikaa,
jota ei saa käyttää väärin.
Huonosta aamiaisesta on vaikea toipua.
-En tiennyt sitä. -Et tietenkään.
Nyt tiedät.
Silti hän on minusta liian pikkutarkka.
Saattaa olla.
Flaamilaista nyplättyä pitsiä
1600-luvun lopulta.
Erittäin harvinaista ja arvokasta.
Pelastin sen Antwerpenista sodan aikana.
Olen odottanut oikeaa hetkeä
valmistaa siitä jotakin.
Pysy paikallasi.
Oikein kaunis asento.
Käänny valoa kohti. Katso ikkunaa.
Nostaisitko miehustaa, Amber?
Se valahtaa jatkuvasti. Naurettavaa.
-Korjataan se. -Selvä.
Miksei se ole jo valmis?
-En istu lattialle. -Istu nyt.
Ihanaa.
Hienoa.
Riittää jo. Onko valmista?
Saa riittää. Pitää tehdä töitä, hitto.
Niin?
Saanko tulla sisään?
Teen töitä.
Tarvitsetko jotain?
Pidä tätä harteilla. Pue kokonaan päälle.
Hyvä.
Onko Alma valmis?
Tule jo.
Ingrid?
Viitta on väärin. Anna, kun korjaan.
Hyvä.
Oletko valmis, Ellie? Vilkaistaanpa.
Hyvä. Mene vain. Kiitos, Pippa. Ingrid?
Upea.
Anna, kun teen sen. Piru vie...
Älä vain seiso siinä, Pippa. Auta!
Mene nyt vain.
Suo anteeksi.
Anna minun ajaa puolestasi.
Kun rakastaa työtään,
pystyy omistautumaan siten kuin hän.
Huipulta täytyy palata takaisin alas.
Silloin hän on kuin vauva.
Hemmoteltu pikkuvauva.
Siinä tilassa hän on hyvin herkkä
ja avoin.
Miten pitkään ne vaiheet jatkuvat?
Vain muutaman päivän.
-Mitä oikein teet, Alma? -Toin teetä.
Älä laske tarjotinta pöydälle.
-Enkä pyytänyt teetä. -Et niin, mutta...
-Vie se sitten pois. -Hyvä on.
-Myöhäistä. -Vien tämän pois.
Tee poistuu, mutta häiriö jää tänne.
Entä alta keltaiset ja päältä valkeat?
Myrkyllisillä on heltat.
Katso keittiössä olevasta kirjasta.
Kypsennetäänkö nämä rasvassa?
Vähäisessä määrässä voita.
Woodcock ei voi sietää liikaa voita.
Saatat saada hääkutsun Barbara Roselta.
Mihin oikein pyrit?
Ota kutsu vastaan.
Jos kestät.
Kunpa en olisi kuullut tuota vielä.
Erittäin hermostuttavaa.
No, leuka pystyyn vaan.
Barbara Rose kustantaa toimintamme.
Pärjäättehän?
Huomenta, Barbara.
-Huomenta, Cal ja Tippy. -Huomenta.
Reynolds.
Aloitetaan.
Tänne näin.
Nostan kaulusta.
Tiedän, että teet parhaasi.
-Älä. Käsi pois. -Olen silti ruma.
Yritän valmistaa sinulle kaunista pukua.
Tarvitsen apuasi.
Jatka toki.
-Tulisitko, Reynolds? -Paikallasi, kiitos.
Häät eivät ole minun paikkani.
Tämä on minun työtäni ja minun paikkani.
Vaadin, että tulet.
George Riley. News of the World.
-Kuka on avustajana häissä? -Poikani Cal.
Calini, poikani.
Hän on ollut hienona tukena.
John Evans, Daily Mail.
Entä omaisuutenne, neiti Rose?
Siirtyykö se Dominikaaniseen tasavaltaan?
-En usko. -Saanen sanoa...
Meidät vihitään maani lakien mukaan,
mutta kumpikin pitää omat rahansa.
Enkä edes tarvitse vaimoni rahoja.
Mitä Barbara on tuonut elämäänne?
Tuon hänen elämäänsä rehellisyyttä.
-Rehellisyyttä? -Antakaa suudelmakuva.
Vastaus on "rehellisyyttä".
Rubio, kertokaa viisumien myynnistä
juutalaisille sodan aikana.
Viisumeita juutalaisille?
Tämä ei ole oikea paikka puvulle.
-Älä ala itkeä. -En itke. Olen vihainen.
-Älä ala vollottaa. -En vollota.
Tuo nainen ei ansaitse sitä.
Kyse on työstäsi.
Tule.
Tippy?
-Herra Woodcock... -Haluan puvun takaisin.
-Neiti Rose nukkuu. -Hae puku, kiitos.
Hän nukkuu.
-Iltapuku päällä? -Niin.
Riisu puku ja tuo se minulle nyt heti.
-Enpä taida. -Riisu se helvetin puku!
-Tuo se, tai teen sen itse! -Anteeksi?
Alma...
-Iltaa, herra Woodcock. -Cal.
Neidin elämäntavat eivät kuulu meille,
mutta hän ei voi käyttäytyä näin
Woodcockin muotitalon luomuksessa.
Kiitos.
Rakastan sinua.
-Tämä on äidille. -Rohkea.
Hän tahtoisi tätä, mutta päivä on Monan.
-Haluaisin jotain hänelle. -Toki.
-Hän mainitsi sen viimeksi. -Ihanko totta?
Selvä.
-Julie, onko meillä puuroa? -On.
-Entä paksua kermaa? -Kyllä.
Tahtoisin niitä aamiaiseksi.
-Älä unohda suolaa. -En.
-Haluaisitko sinäkin puuroa? -Kyllä.
Almalle myös, kiitos.
-Pekonia ja munia myös. -Selvä, sir.
Huomenta.
Kauhea nälkä. Onneksi meillä on kermaa.
-Tekee mausta erilaisen. -Kuuluu puuroon.
Hiukan tuhmaa kylläkin.
Rakas Reynolds!
Teidän kuninkaallinen korkeutenne.
Mukava nähdä taas. Cyril!
Päivää. Mukava nähdä.
-Mukava nähdä jälleen. -Kiitos, Reynolds.
Onko siitä kahdeksan kuukautta?
-Hauska tavata. -Samoin.
-Haluaisin näyttää jotakin. -Olkaa hyvä.
Olkaa kuin kotonanne.
Millainen on unelmienne hääpuku?
Maailman kaunein hääpuku.
Luonnollisesti. Kenties maailman ainoa.
Aivan.
Tai mennäkseni vielä pidemmälle,
ainoa koskaan valmistettu hääpuku.
Niin.
Oletteko kulta- vai hopeaihminen?
-Hopea. -Selvä.
-Pitsi vai helmi? -Pitsi.
-Mainiota. -Kiitos.
Haluan toivottaa onnea häihinne.
Kiitos.
Minun nimeni on Alma.
Mukava tavata, Alma.
Asun täällä.
Sisään.
-Alma. -Huomenta, Cyril.
Pyytäisin apuasi Reynoldsin lahjaa varten.
Haluan järjestää yllätyksen.
Jos kaikki poistuvat talosta,
kun hän käy kävelyllä torstaina,
valmistan hänelle illallista.
Kun hän palaa, odotan häntä yksin.
Yllätän hänet, ja voimme illastaa kahden.
Onko ajatus sinusta hyvä? Auttaisitko?
-Ei ole hänen syntymäpäivänsä. -Tiedän.
-En suosittelisi. -Miten niin?
Hän ei pidä yllätyksistä. Ainakaan tuosta.
Yritän antaa rakkautta omalla tavallani.
Jos tahdot tehdä jotain ystävällistä,
kannattaa keksiä jotakin muuta.
On huono hetki kokeilla uutta.
Haluan tehdä sen, ja siitä tulee mukavaa.
Arvostan toki neuvoasi, Cyril.
Tahdon tuntea hänet omalla tavallani
ja tehdä tämän.
Näkemiin, madam.
Onnea yritykseen.
Kas, Alma. Mistä on kyse?
Rakastan sinua, Reynolds.
-Niin, mutta mitä tämä on? -Yllätys.
Onko sinulla nälkä?
Missä Cyril on?
Lähetin kaikki kotiin.
-Missä Cyril on? -Hän lähti.
-Mihin aikaan? -Iltapäivällä.
Laitoin meille illallista.
Anna, kun tokenen hetken.
Taidan mennä kylpyyn.
Ystävällinen ele, Alma.
Maistuisiko samppanja tai martini?
Ei, kiitos.
Ai, onko leninkisi valmis?
Näytähän.
Kiinnostava.
Erinomaista työtä.
Käyn nyt kylvyssä.
-Milloin Cyril palaa? -Tänä iltana.
Miten prinsessan tapaaminen meni?
Hän on hyvin kaunis, kuin veistos.
Teetkö hänelle hääpuvun?
Olen vaatettanut hänet kastejuhlaan,
ensimmäistä ehtoollista ja rippiä varten.
Tein debyyttikauden kaikki puvut.
Eikö minun kuulu tehdä myös hääpuku?
En minä niin tarkoittanut sanoa.
Olen pahoillani.
Illan piti olla mukava. Tarjoilen sinulle.
Pidätkö ruoasta?
Pidän.
Ethän.
Et lainkaan.
Yleensä kerrot mielipiteesi.
-Mitä tämä on? -Valehtelet.
Kuten tiedät,
syön parsaa öljyn ja suolan kera.
Olet tieten tahtoen käyttänyt voita.
Joissain olosuhteissa voisin esittää,
että pidän parsasta näin valmistettuna.
Ihailen rohkeuttani syödä tätä tällaisena.
En tiedä, mitä teen täällä.
Odottelen sinua kuin mikäkin idiootti.
Miksi järjestit tällaisen hyökkäyksen?
Ei tämä ole...
Ilta ei ole sujunut kuten odotin.
-Olen pahoillani. -Mitä sitten odotit?
Halusin sinut itselleni.
-Sinullahan on minut aina. -Eikä ole.
Paikalla on aina muita.
-Tai sitten välillämme on jotain. -Mitä?
-Jonkinlainen... -Mikä?
Etäisyys!
Mikä on saanut sinut käyttäytymään noin?
Luuletko, etten tarvitse sinua?
-Kyllä. -En tarvitsekaan.
Kuten arvata saattoi.
-Älä esitä noin kovaa. -Aivan.
Jos en suojaudu, joku tulee yöllä,
valtaa oman tilani ja kyselee parsasta!
-Älä ole tyranni. -Haluan tehdä muuta.
-Omalla ajallani! -Mitä minä teen täällä?
-Odottelen sinua. -Mitä odotat?
-Sinua. -Mitä odotat?
Odotan sitä, että häädät minut pois.
Käsket minun häipyä. Tee se.
Ettei tarvitse odotella hölmönä.
-Parsastako tämä kaikki johtuu? -Ei.
Mistä helvetistä sitten?
Oletko iltani ja elämäni pilaava agentti?
Miksi olet minulle noin töykeä?
-Onko tämä minun kotini? -On, totta kai.
Vai jouduinko vihollisen puolelle?
-Olen saarroksissa. -Toit minut kotiisi.
Milloin muutuit? Onko sinulla ase?
-Tulitko tappamaan minut? -Lopeta!
-Missä aseesi on? -Lopeta tuo peli.
-En minä mitään pelaa.
Mitä peliä muka pelaan? Kerro.
Koko tämä...
-Mitä? -Sääntösi, seinäsi, ovesi, väkesi,
rahasi, vaatteesi ja kaikki on peliä!
Kaikki tämä!
Mikään ei ole normaalia eikä luontevaa.
Kaikki on peliä!
"Kyllä, herra. Ei, rouva. Kyllä..."
"En syö tätä enkä juo tuota..."
Jos kuvailet elämääni, päätät itse,
jaatko sen kanssani. Jos et halua,
koska se on kaikin tavoin ikävää,
painu takaisin sinne mistä tulitkin.
Hänen on hyvä välillä hidastaa tahtia.
RUOKA- JA MYRKKYSIENET
Haluatko, että käsken Alman lähteä?
En. Miten niin?
Sen kun teet hänestä pelkän aaveen,
mutta älä pakota odottelemaan sinua.
Pidän hänestä kovasti.
Vai niin? No, siinä tapauksessa...
Älä pura murheitasi minuun.
-Ole hiljaa. -Ole itse.
Älä haasta riitaa. Et selviäisi hengissä.
Iskisin sinut kanveesiin. Menikö perille?
-Huomenta, Pippa. -Sir.
-Kynä, lehtiö ja lasit? -Valmiina.
-Huomenta, hyvät naiset. -Huomenta, sir.
Erinomaista jälkeä.
Puku tosin ei ole kovin kaunis.
Se on ruma.
Reynolds?
Onko kaikki hyvin?
-Herra Woodcock voi pahoin. -Kuka?
Herra lyyhistyi ja vahingoitti pukua.
-Anteeksi kuka? -Herra Woodcock lyyhistyi.
Puvun alaosaan tuli tahra.
Miehustan pitsissä on reikä,
ja etuosassa on kenkälankkia.
-Mistä? -Herran kengästä.
Olen ihan kunnossa.
En käsitä, mikä minuun iski.
Taisin syödä jotain pilaantunutta.
-Käy makuulle. -Ei tarvitse.
-Makuulle nyt. -Älä hössötä, Alma.
Jos hössötät, kuolen tähän paikkaan.
Lupaan.
Anna, kun riisun ne.
-Alma? -Niin?
Kerro muille, että tulen pian alakertaan.
Toki.
-Hei, Cyril. -Hei.
Mikä sinulla on?
En käsitä.
-Tämä menee pian ohi. -Ei näytä siltä.
-Mihin sattuu? -Kaikkialle.
Aivan outo tunne.
-Koskeeko vatsaan? -Ei kai.
-Tulen kohta. -Et mene minnekään.
Jää lepäämään.
-Tarvitsetko jotain? -Hiljaisuutta vain.
-Kutsunko lääkärin? -Älä missään nimessä.
Olet uupunut. Tulikuuma.
-Korjaathan puvun? -Tietenkin.
Haluan vain...
Tule, Alma.
Taidan taas antaa ylen.
Puvun valmistuminen vaatii paljon työtä.
Pitää purkaa miehusta, vaihtaa hameosa,
leikata satiiniosat ja korjata organza...
Palaan kohta asiaan, Biddy. Kiitos.
Olet läpimärkä. Vaihdetaan pyjama.
Minua pelottaa, Alma.
Tietenkin.
-Mahdanko toipua? -Totta kai.
Huolehdin sinusta.
Teille on puhelu.
Hän nukahti.
-Lääkäri tuli. -Mikä lääkäri?
-Se, jonka kutsuin. -Mutta...
Veljeni täytyy tutkia. Kyllä!
-Ei hän kuole. -Hänet pitää tutkia.
-Hän tarvitsee unta. -Sanon suoraan.
Poistu heti huoneesta.
Hyvä on.
Alma, tohtori Hardy.
-Iltaa, rouva Woodcock. -Iltaa.
-Miten potilas voi? -Paremmin jo. Nukkuu.
Pysyykö mikään sisällä?
Ei ole kokeillut. Aioin laittaa keittoa.
-Entä kuume? -Se on laskenut.
-Käynkö katsomassa häntä? -Kyllä.
-Sopiiko rouvalle? -Sopii.
Lady Baltimoren kummipoika on täällä.
Tohtori Hardy.
Herra Woodcock, saanko tutkia teidät?
Minuun ei kosketa.
-Mittaisin lämmön... -Alma, vie poju pois.
-Näytän nuorelta... -Painu hiiteen!
-Anna lääkärin tutkia. -Painukoon hiiteen.
Eiköhän tullut selväksi.
Hän haluaa, että painutte hiiteen.
Pahoittelen kovasti, tohtori.
Olen pahoillani.
Ei hätää. Palaan aamulla. Kello 9?
-Sopii. -Soittakaa, jos kuume nousee.
-Tietenkin. -Hyvää yötä, rouva Woodcock.
Hyvää yötä, tohtori.
Tule mukaani.
-Milloin puku on valmis? -En osaa sanoa.
Sanon toisin: puku on valmis kello 9,
sillä silloin se lähtee Belgiaan.
Valitan, teidän on jäätävä ylitöihin.
Puvun on oltava valmis kello 9
ehtiäkseen Belgiaan.
Joudutte jäämään pitkäksi aikaa.
Voitte soittaa työhuoneestani.
Nana ja Biddy, miten voin auttaa?
Kiinnittäisitkö päärmenauhan?
Valitan, teidän on jäätävä ylitöihin.
Puvun on oltava valmis kello 9.
Tehtävää on vielä paljon.
Joudutte ehkä jäämään koko yöksi.
Voitte soittaa työhuoneestani. Kiitos.
Ei koskaan kirottu
Oletko täällä?
Oletko aina täällä?
Ikävöin sinua.
Ajattelen sinua jatkuvasti.
Kuulen äänesi kutsuvan minua unessani.
Herään kyynelten virratessa kasvoillani.
Minulla vain on sinua ikävä.
Haluan kertoa sinulle kaiken.
En ymmärrä puhettasi.
En kuule ääntäsi.
Kuume on laskenut.
Rakastan sinua, Alma.
En halua koskaan olla erossa sinusta.
Minäkin rakastan sinua.
On asioita, joita haluan tehdä.
Luulin, että aikaa on rajattomasti.
Olen toistanut samoja virheitä.
En voi enää sivuuttaa niitä.
Tekemättömät asiat kalvavat minua.
Tarvitsen niihin sinua.
Minun pitää estää...
...katkeraa sydäntäni tukahtumasta.
Murtaa kirous.
Muuttumaton talo on kuollut talo.
Tulisitko vaimokseni, Alma?
Tuletko vaimokseni?
Mitä ihmettä oikein epäröit?
Tuletko vaimokseni?
Etkö?
Kyllä.
-Tuletko aviomiehekseni? -Kyllä.
Reynolds ja Alma, kun sanotte valat,
katsokaa toisianne, älkää minua.
Reynolds...
Näiden todistajien läsnä ollessa
minä, Reynolds Jeremiah Woodcock,
otan sinut, Alma Elson,
aviopuolisokseni.
Alma, näiden todistajien läsnä ollessa...
Näiden todistajien läsnä ollessa
minä, Alma Elson,
otan sinut, Reynolds Jeremiah Woodcock,
aviopuolisokseni.
Minulla on ilo onnitella teitä.
Olette nyt aviopuolisoita.
Saatte suudella morsianta.
-Yksi tunti. -Tunti? Sopii.
Kukkuu.
-Nähdään myöhemmin. -Pidä hauskaa.
Samoin. Pidä hauskaa.
Ei minulle, kiitos.
Tohtori Hardy?
-Tohtori Hardy! -Suokaa anteeksi.
-Muistatko tohtori Hardyn? -Iltaa.
-Miten jakselette?
Taisimme tavata hikilammikossa.
Olen anteeksipyynnön velkaa.
Mitä suotta. Olen kokenut pahempaakin.
Näytätte terveeltä. Mikä on olo?
Enkö käskenyt painua hiiteen?
Kyllä vain.
Illallinen on katettu.
Mennään.
Kummipojallasi on epäilyttävä katse.
Epäilyttävä katse? Aivan tavallinen.
Olen hoikistunut viime näkemästä.
Kilot ovat karisseet vauhdilla. Anteeksi.
On asioita, jotka pidetään salassa.
Vaimosi hehkuu ensimmäisen liiton onnea.
Kummipoikani näyttää nauttivan hehkusta.
Onko suunnitelmia uudenvuodenaatoksi?
Ei.
Suosittelen Chelsea Arts Clubin juhlia.
-En tiedä, mistä on kyse. -En ehdottaisi,
ellen uskoisi teidän viihtyvän.
Kerron miehelleni. Taidamme olla kotona.
Muuttakaa mielenne.
Tai miehenne mieli, mutta tulkaa.
Illasta tulee elämänne hienoin.
Mistä tiedätte, millainen elämäni on ollut?
En tiedäkään.
Olette oikeassa.
Illasta tulisi viihdyttävä.
Vaimosi on tuskin vilkaissutkaan sinua.
Eiköhän riitä jo.
-Mitä ihmettä teet? -Heitin kolmosen.
Tuohan on nelonen. Palaa takaisin.
Anteeksi.
-Ei aleta fuskata. -Ei minun tarvitse.
Hyvä, mutta pitää osata laskea.
Voitin kolminkertaisilla pisteillä.
Et ole saanut yhtään nappulaa laudalta.
-Typerä peli. -Ehkä häviäjän mielestä.
Voittajana olisit varmasti eri mieltä.
Luovutahan paikkasi. Seuraava!
Minä.
Mitä nyt? Miksi olet noin äksy?
-Pidä hauskaa. -Enemmän kuin kanssasi.
Hyvänen aika, onpa töykeä.
-Voi sinua raukkaa. -Niinkö?
Taapero vaimona.
En ole mikään rasisti, mutta...
Onko moinen tapana hänen kotimaassaan?
-Mikä? -Varastaako hän jotain?
Käykö jonkun kimppuun?
Haluan tanssimaan.
Milloin?
Nyt heti.
-Lasket leikkiä. -Enhän.
On uudenvuodenaatto.
Minä en lähde tanssimaan.
Devonshire Hallissa on uudenvuodenjuhlat.
Haluan mennä.
Meidän pitäisi mennä tanssimaan.
Mitä aiot tehdä?
Jään kotiin tekemään töitä.
Hyvät naiset ja herrat,
oletteko valmiit uuteen upeaan vuoteen?
Oletteko valmiit?
Aloitetaan. Kymmenen, yhdeksän,
kahdeksan, seitsemän, kuusi, viisi,
neljä, kolme, kaksi, yksi!
Hyvää uutta vuotta!
-Miltä tuntuu? -Hiukan väljältä.
Otetaan hiukan sisään vyötäröstä.
Reilu puoli senttimetriä.
Nuppineulaan saakka.
-Miltä tuntuu? -Paremmalta.
Suokaa anteeksi, rouva Vaughan.
-Taitaa olla... -Hiukan parempi.
-Ei kai ole liian tiukka? -Ei.
Missä Henrietta Harding on käynyt?
-Toisessa muotitalossa. -Missä niistä?
-Miksi et kertonut? -En halunnut.
Olen aina vaatettanut hänet kauniisti.
Eräille sillä ei kai ole merkitystä.
-Pitää olla muodikas ja chic. -Chic?
Älä käytä sitä viheliäistä pikku sanaa.
Sanan keksijän sietäisi saada selkäänsä.
Mitä sana edes tarkoittaa? Helvetin chic?
Keksijä joutaisi hirteen.
-Asia ei kuulu sinulle. -Se loukkaa minua.
Se loukkaa minua!
Mistä valituksesi johtuu?
En minä valita. En halua tulla hylätyksi.
Kukaan ei halua.
En halua kuulla sitä. Korviini sattuu.
Olen tehnyt pahan virheen elämässäni.
Pahan virheen. Tarvitsen apuasi.
Mitä haluat minun tekevän?
En pysty työskentelemään, keskittymään.
Itsevarmuuteni on mennyttä.
Se nainen ei kuulu tähän taloon.
Sinä ja minä loimme tämän talon.
Hän kääntää kaiken päälaelleen, minutkin.
Hän kääntää meidät toisiamme vastaan.
Hänestä on aiheutunut paljon harmia.
Rouva Vaughan on tyytyväinen pukuun.
Se ei kiinnosta ketään pätkän vertaa!
Kiitos, Alma.
Eipä kestä.
Te olette niin esimerkillisen kohteliaita.
Talossa voi aistia hiljaisen kuoleman.
En pidä sen hajusta.
-Ottaisitko viinilasillisen? -Ei, kiitos.
Voinko sekoittaa sinulle martinin?
En ota mitään, kiitos.
Vettä?
Haluan, että olet vuoteenomana.
Avuton.
Hellä.
Avoin.
Minun apuni varassa.
Sitten haluan, että vahvistut taas.
Sinä et kuole.
Saatat tosin toivoa kuolemaa.
Sinun täytyy rauhoittua hiukan.
Suutele minua, ennen kuin voin pahoin.
Jospa soittaisit sille lääkäripojullesi
varmuuden vuoksi.
Etkö luota minuun?
Luotan kyllä, mutta...
Hyvä on, mutta minä parannan sinut taas.
Lupaan.
-Rakastan sinua. -Minäkin rakastan sinua.
Sinun kannattaisi poistua huoneesta.
Sulje ovi perässäsi.
Olen ihan oven takana.
Jos hän ei toipuisi tästä
eikä olisi täällä enää huomenna,
se ei haittaisi.
Hän odottaisi minua tuonpuoleisessa.
Tai jossain taivaallisessa paikassa
tässä elämässä, seuraavassa
ja sitä seuraavassa.
Mitä tahansa tuleman pitää,
vaaditaan vain kärsivällisyyttä,
niin pääsen hänen luokseen.
Rakkaus ei tee elämästä suurta mysteeriä.
Sanokaa "aa".
Selvä.
Voitte pukea aamutakin.
Joskus mietin yhteistä tulevaisuuttamme.
Kuvittelen aikaa lähellä loppua.
Näen, että kaikki on asettunut uomiinsa.
Kaikki rakastajamme,
lapset ja ystävät tulevat takaisin.
Mukavaa päivällistä.
Kaikki kokoontuvat yhteen
pitämään hauskaa ja pelaamaan pelejä.
Vanhempana näen asiat eri lailla,
ja ymmärrän sinua viimeinkin.
Pidän huolta puvuistasi.
Suojelen pölyltä, aaveilta ja ajalta.
-Ihastuttava. -Kaunis.
Nyt olemme kuitenkin tässä.
Tietenkin olemme.
Ja minun alkaa olla nälkä.
Omistettu Jonathan Demmelle
Taina Komu / Joanna Erkkilä